MØDE I TOSCANA
Godmorgen.
Mine damer og herrer... Jeg vil sige et par ord, mens vi venter.
Vi venter jo på James Miller, der er lidt forsinket.
Han kan ikke give trafikken skylden -
-da han bor ovenpå. Han bør være her om lidt.
Vi vil præsentere James' nyeste bog "Autoriseret kopi" -
- der fik prisen som årets bedste udenlandske essay.
Det var vist det... Der er James.
Sid ned, tak.
Signeringen tager vi bagefter. Træd frem, James.
Jeg ville præsentere James, men det gør han bedst selv.
Så værsgo.
Buongiorno. Godmorgen. Beklager forsinkelsen.
Jeg kunne bebrejde trafikken, men jeg gik jo hertil.
Tak, fordi I er kommet i dette gode vejr. Jeg ville sikkert-
- hellere være ude i solskinnet.
Jeg er taknemmelig for jeres store interesse for min bog.
Det ville være rart med sådan en varm velkomst hjemme i England.
Men anerkendelse fra landsmænd til Michelangelo og da Vinci -
-er et ikke ringe kompliment, og jeg er særdeles taknemmelig.
Nogle ved måske, at jeg fik ideen til bogen i Firenze-
-på Piazza della Signoria. Og efter megen møje-
- er jeg igen i Toscana og kan dele frugterne af mit arbejde.
Kunst er naturligvis ikke let at skrive om.
Der er ingen referencer eller evige sandheder at støtte sig til.
Min beslutning om at udforske emnets psykologi og filosofi -
-gjorde arbejdet sværere, end jeg havde tænkt mig.
Jeg vil sige nogle ord, som jeg har forberedt til i dag.
Jeg retter en stortak til min kollega og ven Marco Lenzi -
- der har lavet en fortræffelig oversættelse.
Han har fanget den sande ånd i min bog.
Han muliggjorde den italienske udgivelse og denne sammenkomst.
Bravo og endnu en gang tak.
Næste gang kan du skrive bogen, og så laver jeg oversættelsen.
Den alternative titel "Blæs på originalen og køb en god kopi" -
- kan ryste følsomme kunstvenner. Og jeg beder om forladelse.
Men fejlen er ikke kun min.
Nu om stunder insisterer forlæggere på kontroversielle titler.
Men jeg vil understrege-
- at jeg ikke er ekspert i kunsthistorie.
Jeg er ikke anerkendt inden for dette felt.
Jeg indgår heller ikke i det kunstneriske etablissement.
Jeg vil bare vise, at kopien besidderværdi -
-fordi den fører os til originalen og derved styrker sin værdi.
Dette gælder ikke alene inden for kunsten.
En læserfortalte -
-at mit arbejde opmuntrede til selvransagelse-
- og en bedre forståelse af jeg'et.
Originalitetskonceptet har altid været omdiskuteret.
Allerede før romerne solgte kopier af egyptiske sølvgenstande.
Min yndlingshistorie er, da Lorenzo de Medici bad Michelangelo om -
- at udhugge sin Amor, som man gjorde i antikken -
-så den ville indbringe en højere pris.
Forestillingen om falskneri og ægthed har altid eksisteret-
- og optaget vore forfædres tanker, præcis som den optager vores.
Vi synes, at ordet "original" har positive betydninger.
Autentisk, ægte, pålidelig -
-bestående med en indre værdi. Ordets etymologi er interessant.
Latins "oriri" betyder "rejse sig" eller "fødes".
Det interesserer mig især, at ordet "original" er koblet til fødsel.
Jeg drager derfor paralleller mellem reproduktion i kunsten -
- og reproduktion i menneskeracen. Man kan sige-
- at vi kun er dna-kopier af vores forfædre.
Når man ser på originalværker, søger man oprindelsen -
-og udforsker grundstenene i vores civilisation.
Renæssancens humanister søgte den vestlige kulturs rødder-
-for at opnå en bedre forståelse af den kulturelle arv.
Fascinationen af ens kulturelle oprindelse er knyttet til -
- den grundlæggende definition af originalitet.
Med originalitet følger behovet for ægthed -
- og kulturel bekræftelse.
At autorisere værkers ægthed er derfor af største betydning.
En genstands ægthed kan vurderes ud fra følgende fire kriterier:
For det første skal man se, hvilken form genstanden er i.
For det andet, hvilket materiale den består af...
Det er vist min.
Jeg hørte ikke beskeden om at slukke mobiltelefonen.
Et øjeblik. Hallo?
Ja... Jeg kan ikke diskutere det nu. Jeg er lidt optaget.
Kan du ringe i eftermiddag?
Ja. Tak, fordi du ringede.
Undskyld. Hvor var vi?
- Skal jeg tage din rygsæk? - Det er okay.
Den bliver tung.
Kom nu.
Bestilte du en cheeseburger? Pomfritter?
En stor?
Du spiser dem ikke, men jo. Gider du se på mig, når du taler?
- Cola? -Ja.
-Hvor mange bøger købte du? - Seks.
Du syntes jo ikke, at den var god.
- Det fortalte du Pierre. -Nej.
Jeg sagde bare, at jeg ikke brød mig om visse afsnit.
-Han forklarede det jo. - Ja, men jeg blev ikke overbevist.
Hvorfor købte du så mange?
For at få dig til at tale og som gaver.
-Til hvem? -Til Marie blandt andet.
Hun har den allerede.
Ja, men hun fåret signeret eksemplar. God ide, ikke?
Du vil møde ham igen.
- Du vil møde den fyr igen. -Måske.
Hvem skal have resten?
-Alain... - Du kan jo ikke døje ham.
Jeg vil give en bog, jeg ikke kan lide, til en jeg ikke kan lide.
- Det må jeg vel godt? -Jo...
Hvad sagde du til den fyr?
-Hvilken fyr? - Forfatterens kammerat.
Skal du vide alt?
Du sagde jo, at vi kunne fortælle hinanden alt.
Men du ville kun høre om Elisa. Skidt, for jeg ved allerede alt.
Godt.
Jeg ved, at du kan lide James og vil forelske dig i ham -
- og at du gav dit nummer til hans ven, så han kan ringe til dig.
Jeg gav ham mit nummer, men ikke af den grund, du tror.
Jeg vil bare høre mere om hans bog. Det er faktisk mit job.
Jeg var nødt til at gå derfra på grund af dig.
Du lyttede alligevel ikke. Du hviskede med hans ven.
Og du legede med dit spil.
Ja. Men jeg lyttede trods alt. Du sad bare og så på ham.
Det rager ikke dig.
Bliv ikke så sur.
Vi sidder her og taler, vi skal spise...
Vi sludrer bare lidt.
- Du behøver ikke blive så sur. - Det er dig, der irriterer mig.
Gå og bliv klippet. Man kan ikke se dine øjne.
En ting til. Så stopper jeg.
En ting til...
Hvorfor måtte han ikke skrive mit efternavn i dedikationen?
-Jeg hedder Julien... - Nu går du for vidt. Det er nok.
Jeg har faktisk et efternavn.
Hallo?
Hovsa.
Buongiorno.
Var det let at finde?
- Jeg har boet på vejen. - På universitetet, ikke?
- Har du altid åbent søndag? - Nej, jeg plejer at have lukket.
Det er et godt mødested, og du kunne komme, når det passede.
Jeg har kattehår i næsen.
-Vi har vist en fælles interesse. - Du mener...
Jeg endte her ved et tilfælde.
Jeg bryder mig egentlig ikke om alt det her.
Det er godt at holde afstand.
Nok er de flotte, men de kan være skadelige.
-Mener du det? -Javist.
- De er værdifulde, men... - Det er en kopi.
Kopier kan også være farlige.
Jeg studerer dem, beundrer dem og skriver bøger om dem -
- men jeg holderafstand.
Jeg vil have praktiske ting i mit hjem.
Jeg har kun antikviteter, der passer til alt det andet.
Ellers ryger de ud.
- Så du synes, at... - Jeg synes, at vi bør gå ud.
Det er en fin butik, men det er sådan en smuk dag.
Og i din invitation stod der intet om antikvitetsbutikker.
Nej, jeg...
Jeg tænkte, at vi kunne... Jeg ville hjælpe med indkøb -
- men det er søndag, og alt er lukket. Vil du have kaffe?
Kan vi ikke drikke kaffe på vejen? Jeg vil gerne lidt ud af byen.
Jeg haren bil, så vi kan køre en tur.
Tager du af sted?
- Er du hjemme til frokost? - Det tror jeg ikke.
Mind Julien om, at han har sin lektion klokken to.
Undskyld.
Hvad er der galt med min butik? Kan du ikke lide den?
Jeg har kun originaler og kopier.
Var det derfor, du var interesseret i min bog?
Det var titlen, som jeg faldt for.
Den anden titel.
Vil du signere nogle eksemplarer?
Jeg har en mere.
- Hvad skaljeg skrive? - "Til Marie". Med i-e til sidst.
"Til Marie" er nok.
-Jeg kan intet se uden briller. -Tænk at du sidder i min bil.
- "Marie"? -Ja. Det er sødt af dig.
Jeg bemærkede titlen på din bog.
Jeg var sammen med min søster Marie, og hun sagde:
"Hellere en god kopi end originalen."
Den er til Alain.
Så jeg tog bogen og...
Det var hende, der tog bogen. Det var hende, der var...
...nysgerrig over din bog.
Vi købte den begge to.
Den er til professor Miao. M-i-a-o.
Ser du... Marie elsker bijouteri.
Der er forklaringen. Hun har interessante meninger om ting.
Såsom?
De behøver ingen dedikation. Signer dem bare.
Som hvad? Hun synes, at uægte smykker er lige så gode som ægte.
Man behøver ikke at være så øm over dem...
Så har hun det som mig.
- Hun synes som mig. -Angående det, men hun er...
Hun er et simpelt menneske, der ikke vil at overbevise nogen.
Du prøver at bevise det ubeviselige.
Så hun må mene sådan, men fra mig er det "ubeviseligt"?
Hun vil ikke omvende folk. Hun gør ikke en masse ud af det.
Men for hende er der ingen forskel på kopier og original.
Hun er heldig. Gid jeg var lidt mere som hende.
Hvad mener du?
Jeg skrev delvist bogen for at overbevise mig selv om min ide.
Men hun tror på den. Det er misundelsesværdigt.
- Hvorfor er du ikke som hende? -At være simpel er ikke let.
Hvor skal vi hen?
Jeg forstår, hvad du mener. Jeg ved det ikke...
Jeg aner ikke, hvor vi er nu.
Vi kører bare rundt...
...uden mål.
Det passer mig fint. Forsætligt målløst.
-Hvor vil du gerne hen? - Det er rart bare at køre.
Køre rundt...
Det er dig, der kører. Jeg sidder og beundrerudsigten.
Jeg har en ide.
Vi kan tage til et interessant sted.
- Hvor lang tid tager det? - En halvtime.
Fint. Jeg skal være tilbage klokken ni for at nå toget.
Til tjeneste.
Kender du Lucignano?
Jeg har kun hørt navnet.
Så har jeg en overraskelse til dig.
Du sagde, at...
- Det er svært at være simpel? -Nemlig.
Vi er ikke orme. Vi skal ikke være simple. Vi er komplekse væsner.
Og hvor går grænsen mellem simpel og enfoldig?
Fortæl mig det?
Der er intet simpelt svar.
Min søster siger: "Hold op med at kæmpe."
"Det er kun idioter, der knokler."
Hun synes, at man bør undgå ting, der giver problemer. F.eks...
Gasfyrede kaminer er bedre end ægte kaminer. Bare tænd.
Det er sikrere og lettere.
Hun er gift med verdens simpleste, som hun forguder. Han stammer.
"M-M-M-Marie."
For hende er det en kærlighedssang.
Han dvæler ved hendes navn.
Hun siger, at de begik en fejl, da de registrerede hendes navn.
Hun påstår, at hendes navn skal staves "Mmmmarie".
- Hun elskerhans stammen. -Hun virker skøn.
Jeg skriver noget mere i bogen.
Hvilken en var det nu?
Hvad skriver du?
Hvad laver hun midt på vejen?
Hun er tosset.
Lad mig nu komme forbi.
Hvad skriver du?
Folk tror, at de ejer vejen.
Du kan læse det senere.
Jeg vil bare se, hvad du skrev. Er det i orden?
Jeg ved, at jeg er nysgerrig, men...
- Det var lige, hvad der manglede. -Hvad mener du?
Nu får hun vand på sin mølle.
Så giv hende ikke bogen. Det er op til dig.
-Giv hende en af de andre. -Strålende ide.
Denne samtale forhindrer os bare i at nyde landskabet.
Okay...
- En ting til, så dropper vi emnet. - Og du får det sidste ord.
Jeg synes bare, at det ville være dejligt at nyde køreturen.
Det virker, som om mennesket er de eneste, der har glemt -
- at meningen med livet er at more sig og nyde livet.
Din søster har en måde at gøre det på, og vi bør ikke dømme hende.
Er hun lykkelig, så bør vi lykønske hende og ikke kritisere hende.
Der er kun et par kilometer igen.
Nu tager jeg en chance.
- Må jeg røbe min yndlingsvits? -Jo.
En mand er endt på en øde ø.
En dag finder han en messinglampe på stranden.
Han støver den af, og ud kommer en ånd.
"Jeg er ånden i lampen. Du får tre ønsker. Hvad er det første?"
Manden, der er svedt og udmattet, svarer:
"Jeg vil have en iskold Coca-Cola, der holder evigt."
Ånden fremtryller en flaske, manden tager en stor slurk-
- og flasken fyldes igen.
Så siger ånden:
"Du har to ønsker tilbage. Skynd dig."
-Ved du, hvad manden siger? -To Coca-Cola mere.
Tak...
Det er ikke vitsen, der er pointen, men moralen.
Det er bare en vits.
Hans liv er så beskedent, at han kan nøjes med...
...en flaske Coca-Cola.
Det var en dårlig vits, og jeg havde hørt den før.
Men jeg kom til at tænke på Jasper Johns Coca-Cola.
Okay. Andy Warhols Coca-Cola.
Man tageren dagligdags ting -
-sætter den på museum og ændrer folks måde at anskue den på.
Det er ikke tingen, der er vigtig, men hvordan man opfatter den.
Hedder man Jasper Johns, så kan man gøre det.
Det kan man også, hvis man hedder Marie.
Hendes måde at se sin mand på ændrer hans værdi.
Se cypresserne. De er smukke og individuelle.
Der findes ikke to ens cypresser.
De er gamle... Der findes en et sted, der er tusind år gammel.
Originalitet, skønhed, alder, funktionalitet...
Definitionen på et kunstværk. Men de hænger ikke på galleri -
- men vokser i naturen. Så ingen bemærker dem.
Interessant tanke. Du burde have skrevet om den i din bog.
Man kan ikke fylde alt i én bog. Jeg må skrive en til.
"Cypresser og kunstens betydning."
Eller måske ikke.
Så er vi her.
Fantastisk udsigt.
-Hvad foregår der? - Sådan er her altid.
Måske lidt flere på søndage. De kommer hertil alle vegne fra.
De gifter sig her, fordi de tror, at det bringer lykke.
Der er et gyldent træ i museet.
Brudeparret stiller sig foran det og lover hinanden evig troskab.
Giftede du dig her?
Ja?
Det er da løgn?
Tal højere, jeg kan intet høre!
Du må fortælle ham det, for jeg har travlt.
Jeg kan ikke snakke med ham nu.
Det ved jeg ikke. Du må bare snakke med ham.
Jeg er ikke langt væk.
Jeg ved ikke helt.
Jeg fortæller det senere.
Du må tale med ham.
Vi ses senere.
- Børn er frygtelige. - De kan være besværlige.
Hvis de vidste, hvad der venter-
- så ville de ikke smile så tåbeligt på deres bryllupsdag.
Uden tvivl.
Hans lektion er rykket en time-
- og i stedet for at vente vil han lave 100 andre ting.
Han har ingen tidsopfattelse.
Han vil lære at løbe på skøjter-
- men det tager en time at komme ud til banen.
Er det ikke netop det, som vi finder charmerende?
De vil bare more sig hele tiden.
- Nemlig. Jeg misunder dem. -Javist.
Men hvem har ansvaret og må tage konsekvenserne? Os.
Forleden stod han i regnen i T-shirt, og jeg bad ham komme ind -
-så han ikke blev gennemblødt. Han sagde bare "Og hvad så?".
"Du bliver forkølet." "Og hvad så?"
"Du dør." Ved du, hvad han sagde? "Jeg dør. Og hvad så?"
- Det gør han uden tvivl. - Uden tvivl.
Din søn får sikkert et langt og lykkeligt liv, men han har ret.
Vi skal alle dø. Intet varer evigt.
Kirkegårdene er fulde af uundværlige mennesker.
Men din søns version er bedre. "Vi vil alle dø. Og hvad så?"
Når børn siger sandheder, belærer vi dem. Men hvis det kommer fra-
-filosoffer eller forfattere, synes vi, at det er fantastisk.
Børn lever i nuet. De vil bare more sig.
- De tænker ikke på konsekvenser. - Dem må vi tage os af.
De tænker ikke på den slags. Det indgår bare i legen.
Den slags hører hjemme i bøger. Det stemmer ikke med realiteterne.
Når man er alene og skal tackle det, så er det forbandet svært.
Jeg vil vise dig noget på museet. Du vil elske det.
Det er en af museets første anskaffelser.
En rig familie på egnen gav malerierne til museet i 1700-tallet.
De skulle tiltrække gæster fra de lavere klasser. Malerierne er ikke...
Her er maleriet.
Den kaldes "originalkopi". Har du hørt om den?
Det er en illustration af de tanker, som du forsvarer i din bog.
Det er en "ægte" kopi.
Toscanas egen Mona Lisa.
Man opdagede fupnummeret for 50 år siden.
Indtil da mente man, at det var en original. Han vil forklare.
Her er den berømte "Musa Polimnia", et kvindeportræt -
- hvis spændende historie I kan læse på skiltet ved maleriet.
I mange år mente man, at det var et værk fra den romerske tid.
Først for 50 år siden -
-opdagede man, at det var malet af en napolitansk falskner.
Museet besluttede at bevare portrættet som et originalt værk.
I dette tilfælde er kopien lige så smuk som originalen.
-Hvornår blev det malet? - I 1700-tallet.
I 200 år troede man, at det var en original.
Efter2. verdenskrig undersøgte man maleriet -
-og fandt også frem til navnet på den dygtige falskner.
Museet værdsætter det stadig højt og ser det som sit eget Mona Lisa.
Originalen findes i Herkulanum i nærheden af Neapel -
- og fundet fik følger. Portrættet er en del af en romersk freske -
- men chefen for udgravningerne i Herkulanum var fra Toscana.
Han bestilte en kopi hos den napolitanske falskner-
- og påstod, at han fandt maleriet i egnen nær vores museum.
Fundet var naturligvis prestigefyldt for Toscana.
- Du virker uberørt? - Det var interessant, men ikke nyt.
Det er et eksempel, der passer til din teori.
Der er eksempler overalt.
- Jeg måtte jo afslutte bogen. -Afslutte bogen...
Du kunne have sagt, at du gerne havde set det smukke maleri -
-før du afsluttede bogen.
Jeg beklager, at jeg ikke så det i tide. Men jeg er glad for besøget.
Det er et yndigt billede, og man lærer altid noget.
Ja? Hvad lærte du?
Syntes du ikke, at det var interessant?
De elsker maleriet, men originalen findes et andet sted.
Det er i Herkulanum. Folk skal vide det.
Hvilken forskel gør det?
Originalen afspejler bare pigens skønhed. Hun er den ægte original.
Selv Mona Lisa er en gengivelse af La Gioconda.
Og hendes smil...
Er det ægte, eller var det Leonardo, der bad hende smile sådan?
Slut på forelæsningen.
- Byder du på en kop kaffe? - Gerne.
Mener du, at der slet ikke eksisterer nogle originaler?
- Der er mange originaler. -Hvor?
- Det siger jeg, når jeg får kaffen. - Det er rundt om hjørnet.
Hvor er din original så?
- Hjemme hos din søster. -Virkelig?
Hjemme hos min søster? Hvor?
- Det er hendes mand. -Helt ærligt...
-Hvad vil du have? -Sort kaffe.
- En café lungo og en cappuccino. -Så gerne.
Lad os tale om noget andet.
Jeg hørte ikke hele din tale.
Jeg var der med min søn, den store filosof.
Han skulle fodres, og du sagde noget om...
- Om at du var i Firenze. - Hvad var det?
Hvad var det, jeg ville spørge om?
Hvad var det, du ville spørge om?
Hold op med at drille.
Du ser sådan på mig... Nu husker jeg det.
Du sagde, at du fik ideen til din bog på Piazza della Signoria.
Det er korrekt.
Det var bare en samtale mellem en mor og hendes søn -
-men den var interessant.
De stod ved statuen af David -
- og moderen fortalte sønnen om den. På fransk tror jeg.
Drengen virkede træt. Han sad på trappen og så op på statuen.
- Hvad sagde hun? - Det hørte jeg ikke.
Men hvad var det, der var...
-Specielt ved dem? - Specielt?
Det havde faktisk intet med bogen at gøre.
Ideen til bogen kom fra samtalen, selv om jeg ikke hørte den.
Det var noget andet, der gjorde mig nysgerrig.
- Hvad vil du høre først? -Hvad mener du?
Hvorfor jeg blev nysgerrig, eller hvordan jeg fik ideen til bogen?
Jeg vil vide, hvorfor...
...du syntes, at moderen og sønnen var så... interessante.
Nuvel...
Jeg kendte dem faktisk. Jeg havde set dem i Firenze før.
Det var for fem år siden.
Jeg var dertil en konference om kulturarv. Ualmindelig kedelig.
Jeg boede på et hotel i centrum.
Kaffen er klar.
Tak.
Det var... ejendommeligt.
Interessant historie.
Hver morgen efter badet så jeg samme kvinde gå ned ad gaden...
...overfor mit vindue.
Når hun kom hen til hjørnet foran hotellet-
-vendte hun sig og så sig tilbage, indtil hun så en lille dreng.
Han var otte, klædt i shorts og bar på en stor rygsæk.
Når hun så ham, så fortsatte hun. Hun havde korslagte arme som dig.
Ved næste hjørne standsede hun igen -
-og sikrede sig, at han fulgte efter.
Mit værelse lå på hjørnet med vinduer til begge sider-
-så jeg kunne følge deres passage.
Kaffen bliver kold.
Det fascinerende var, at de aldrig fulgtes ad.
Moderen var altid 45 meter foran og ventede aldrig.
Drengen gik i sit eget tempo og prøvede aldrig at nå op.
Og nogle år senere så jeg dem igen på torvet.
Drengen sad på trappen ved statuen af David -
- længe før moderen kom. Det var første gang, jeg så dem sammen.
Det lyder bekendt.
Undskyld.
- Det var ikke meningen at... - Bare rolig.
- Kendte du dem? -Jeg havde det skidt dengang.
- Fortsæt din fortælling. - Jeg beklager...
Og så?
Moderen fortalte sin søn noget om statuen.
Det er en kopi. Originalen står på Galleria dell'Academia.
Men det havde moderen ikke fortalt drengen. Vel?
Drengen så på statuen, som om den varet ægte -
- autentisk kunstværk.
Jeg må tage den. Jeg går ud.
Hallo?
Hans kaffe bliver kold.
- Sådan er han bare. -Men han er en god mand.
- Hvad? -Han er en god mand.
- Hvor ved De det fra? - Det kan ses på ham.
-Hvor kommer De fra? - Frankrig.
Hvor lærte De italiensk?
Jeg har boet i Italien i fem år.
- Hvorhenne? - Først Firenze og nu i Arezzo.
Hvorfor taler I engelsk med hinanden?
-Han er englænder. -Og han taler ikke Deres sprog?
Heller ikke italiensk?
Han taler kun sit eget sprog.
Men De taler også hans.
Han er ikke interesseret i sprog. Han er ikke interesseret i noget...
- Kun i sig selv og sit arbejde. - Det er godt.
En mand bør elske sit arbejde.
Det holder ham beskæftiget, og vi kan leve vores egne liv.
Jeg giftede mig ikke for at være alene.
Jeg ville leve mit liv sammen med min mand.
- Er det for meget forlangt? -Vi har det ganske godt.
Er det eneste, vi kan klage over, at vores mænd arbejder for meget...
Hvis de ikke har en anden kvinde... så er vores rival deres arbejde.
Vi arbejder også, men med måde.
Det bestemmer vi selv.
Men mændene kan ikke lade være.
Det er, som om de ville falde døde om. Det går ikke.
- Jeg har aldrig bedt ham stoppe. -Naturligvis ikke.
Så ville verden jo gå i stå. Men vi kan bremse dem af og til.
Min søster prøver altid at få sin dovne mand til at arbejde...
Der er naturligvis undtagelser.
Burde der ikke være lidt balance?
Det ville være det ideelle, men det ideelle findes ikke.
Det ville være dumt af os-
- at blive ulykkelige for idealets skyld.
Det må blive mellem os.
De behøver ikke at vide det.
Hvordan skal jeg være tilfreds, når min mand aldrig er hjemme?
De er aldrig helt fraværende.
Han har gjort Dem til en gift kvinde.
Det er dét, der er det vigtige.
Det indser man først, når man er i min alder.
- Hvor længe har I været gift? - 15 år.
- Har I børn? - En dreng.
Han fyldte år sidste uge, men han ringede ikke og ønskede tillykke.
- Det har jeg svært ved at tro. -Han tænker på sig selv og jobbet.
- Og på sine venner. - Selvfølgelig.
Og på sine elskerinder.
- Det ved jeg intet om. - Det er det, De tænker på.
- Hvem der ringer en søndag? -Nej.
- Jeg ser bare på ham. - Javist. Mistænksomt.
- Jeg står og beundrer ham. - Må man få at vide hvorfor?
Jo. Hvad laver de fleste mænd om søndagen?
De ligger i sengen.
Men han går ud med Dem. Han henter kaffe til Dem.
Han fortæller Dem ting og lader til at kunne lide det.
- Han gør stadig kur til Dem. -Nul!
Kors. Hvis han havde barberet sig, så ville han være perfekt.
Min mand barberer sig hver anden dag.
På vores bryllupsdag var barbermaskinen gået i stykker.
De må være vant til det.
På dagen spurgte min onkel, hvorfor min mand ikke var barberet.
Det vidste jeg ikke. Så gik min onkel hen og spurgte ham.
"Du kunne da have barberet dig." Ved De, hvad han svarede?
Min mand svarede roligt, mens han strøg sine skægstubbe:
"Jeg barberer mig hver anden dag."
Undskyld.
- Din kaffe er kold. En ny? - Gerne.
Sjovt at De ikke taler italiensk efter fem år her med familien.
Hun troede, at du var min mand, og jeg rettede hende ikke.
Troede hun det?
Vi er åbenbart et stiligt par. Hvad synes du?
Hvad sagde hun?
Hun er forbavset over, at du ikke taler italiensk-
- når din kone og søn bor her.
Det er ikke kun min fejl. Jeg lærte fransk i skolen.
- Hvad skaljeg ellers sige? -Hun spørger dig, ikke mig.
Min familie lever sit liv og jeg mit. De taler deres sprog og jeg mit.
- Det lyder da fornuftigt? -Særdeles fornuftigt.
Særdeles fornuftigt.
Nej, vi har en hjemme.
Der er lukket søndag. Led, så finder du den.
Nej... Vi har en hjemme.
Led i...
Nej, du skal ikke forstyrre naboen.
Gå op på mit kontor. Jeg venter. Af sted.
Tillykke med dine kloge ord.
"Min familie lever sit liv og jeg mit."
Hvad er det for en filosofi?
Fis. Hør, hvor besværlig han er. Tal med ham.
- Dig lytter han måske til. -Jeg sagde ikke noget dumt.
Når det kommer til stykket, så må alle leve deres eget liv.
Du lever muligvis dit eget liv og han sit.
Men I ødelægger begge mit.
Er du i kontoret?
Træk den midterste skrivebordsskuffe ud.
Tæl tre skuffer fra venstre... Ja.
Åbn... Åbn den.
Hvis jeg kommer hjem og finder den, så slår jeg dig ihjel.
Vores nærvær kan naturligvis være til trøst og glæde...
Led længst inde! Du kan godt finde den.
Vores nærværkan være til trøst og glæde for familien.
Skal du snakke om nærvær?
Hvornår spiste vi sidst morgenmad sammen?
Ja? Den bør ligge længst inde. Husker du det?
Jeg kan ikke huske, hvornår du sidst var i godt humør.
Du har fundet den. Lav så dine lektier.
Ti stille... Du ringer ikke... Du ringer heller ikke til Marie.
Det ved jeg ikke. Lav dine lektier!
Idiot. En tro kopi af sin far.
Han gør, som han vil.
- Med børn er der altid en løsning. - Nej, og du er der aldrig.
Der skal være en, der er streng, så den anden kan være mild.
Det er uudholdeligt, hvis én skal spille begge roller.
- Så jeg skal spille den onde? - Du behøver ikke at spille.
Kvinden på cafeen sagde, at det vigtigste er at have en mand.
I egenskab af dårlig mand kunne du stadig være hjemme af og til.
Det er ikke pænt at give mig rollen som fraværende forælder.
Det er uundgåeligt, at den ene eller anden forælder er væk af og til.
Du sagde "af og til". Men du er altid fraværende.
Hvornår har du været til stede, skat?
Så jeg har aldrig været til stede?
Her er det.
De vil have et foto. Jeg sagde, at vi giftede os herfor 15 år siden -
- og er kommet tilbage for at fejre vores bryllupsdag.
De vil så gerne have os med på fotoet.
Jeg er ikke oplagt.
Jeg fortalte, at vi er frygtelig lykkelige.
Kom nu, ellers bliver det pinligt.
Signore...
- Kom, så tager vi et foto. -Nej tak.
Min kone ville blive så glad, og jeg med.
-Jeg beklager, men... - Det gør intet. Tak.
- Kom nu. Der er mange, der venter. -Vi er straks færdige.
Undskyld...
De kan vel være med på fotoet? Kom nu...
Det er mit bryllup. De kan ikke afslå.
De kan ikke afslå!
Tak.
Det, du sagde, var fint.
Men hvorfor lød du så ironisk?
Om forladelse. Det var ikke meningen at lyde kynisk.
Men da jeg så håbet og drømmene i deres øjne...
-Jeg ville ikke støtte illusionen. - En mild illusion.
Den vil ikke vare længe. Jo mildere den er i starten -
- desto bitrere smager virkeligheden senere.
-Vi har begge oplevet det. - Det lydertrist.
Det er ikke trist, men bare sådan det er.
Brudeparret bør ikke klamre sig til det træ og deres løfter.
Det eneste, der kan bevare deres ægteskab er omsorg og indsigt.
- Indsigt i hvad? -At tingene forandrer sig.
Ingen løfter kan stoppe det. Man kan ikke forvente, at et træ -
- beholder blomsterne, når våren er forbi, for blomster bliver frugt.
Og så tabertræet sin frugt.
-Og så? -Og så...
- "Den nøgne have." - Den nøgne have?
Det er et persisk digt. "Den nøgne have..."
"Hvem tør sige, at den ikke er smuk?"
Du gør som din søn.
Jeg kan lide det.
Hvad er det, du kan lide?
Jeg vil ikke prøve at forklare eller overbevise dig.
Gad vide, hvordan du overbeviser dig selv.
- Du er da en sand kunstkender? -Jeg ser det ikke som kunst.
- Det er temaet, jeg kan lide. -Temaet?
Jeg elsker måden, hun hviler hovedet mod hans skulder.
Jeg kan ikke fatte, at du er så...
...sentimental.
Og jeg kan ikke fatte, at du er så...
...uansvarlig.
Uansvarlig? Mig?
Den fyr har ingen anden opgave end at beskytte sin kvinde.
- Derfor blev han udødeliggjort. - Udødeliggjort?
Man bliver ikke udødeliggjort for den slags. Det er fjollet.
Sikke noget vrøvl.
Jeg har ingen lyst til at dele denne samtale.
Ved du, hvad "dele" indebærer? Kan du dele noget med nogen?
Kom nu. Det er lidt for meget.
Du har ret. Jeg deler ikke din mening.
Du ser kun en kvinde, der hviler hovedet-
-på det... uhyres skulder.
Ærligt talt så... er jeg flov på dine vegne.
Er du flov på mine vegne?
Det er, fordi han beskytter hende, at han er blevet foreviget.
Jeg ved, hvad jeg siger. Du vil bare ikke svare.
- Det her er dumt. - Præcis som din bog.
Jeg troede, du var interesseret i, hvordan man betragter værket.
At din tilgang var subjektiv, personlig, kreativ, fyndig.
Men hvad tæller? Udførelsen og kunstnerens ry?
-Tæller beskuelsen ikke? Svar. - Det vil jeg ikke.
Det, du siger, får mig til at afsky alt.
Kunsten...
...originalen, kopierne, den statue, dig... alt.
Jeg ved, at du afskyr mig, men det kan ikke afhjælpes.
- Men vær en smule konsekvent. -Hvad mener du?
Skal jeg virkelig tale om, hvad du skriver i din bog?
Lad os se på skulpturen. Så kan du sige noget om dens værdi.
Jeg har intet at sige. Du påstår, at den er et evigt mesterværk.
Lad mig vise dig hvorfor. Kom, så spørger vi folk.
Kom, så spørger vi dem derovre.
Du må vente. Har du forstået?
Det er ikke en beslutning, som du kan træffe selv.
Du har ingen ret til det. Og hvad med mig?
Har du tænkt på det? Du må bare vente. Og ingen indsigelser.
Vi må diskutere det sammen.
Og når vi har gjort det, så vil du indse, at du tager fejl.
Hallo? Jeg kan intet høre.
Jeg flytter mig.
- Hallo? Nu hører jeg dig. - Sig, at vi ringer fra hotellet.
Vi ringer fra hotellet i aften. Hils Anna.
Farvel.
Undskyld. Jeg vil gerne spørge... Jeg er her med min mand...
Har I noget imod at fortælle det til min mand?
Nej da.
James Miller.
Jeg vil gerne have, at I deler jeres mening med James.
Han specialiserer sig i kulturarv-
-og hvordan kunstværker påvirker beskueren psykologisk.
Det er ikke første gang, at vi er her.
- Det er vores... femte rejse. -Til Italien.
Vi er her først og fremmest for at se på kunst.
Italien minder jo om et stort friluftsmuseum.
En fjerdedel af verdens kulturarv inden for kunst tilhører Italien.
Den slags interesserer ikke min mand.
Han vil vide, hvad I synes om...
-Vil I gentage det, I sagde før? -Om kraften.
Jeg synes, at statuen...
...eller det, som kunstneren ville formidle med statuen -
- er kraften hos et menneske-
- udhugget af én stenblok.
Eller flere stykker måske. Vi kan måske gå lidt nærmere...
Vi ser godt herfra. De sagde noget ret flot lige før.
Du sagde, at det, der berørte dig -
-var roen i kvindens ansigt, når hun hviler sig mod skulderen.
Du fik indtryk af, at hun havde fundet en, som hun kunne stole på.
- Det var Dem, der fik det indtryk. - Men du var da enig?
Jeg er enig, men... Når man betragter statuen...
Jeg har glemt Deres efternavn. James...?
Jeg vil gerne tale med Dem.
De er åbenbart en belæst og fornuftig person.
Men De kunne være min søn.
Og derfor vil jeg give Dem et faderligt råd.
-Må jeg det? - Lad høre.
Først vil jeg stille et spørgsmål. Jeg vil gerne høre, om...
Nej, jeg går lige til sagen. Jeg tror, at det hun ønsker-
- er, at De går ved siden af hende-
-og at De lægger Deres hånd på hendes skulder.
Det er det eneste, hun vil. Men for hende er det af største betydning.
Jeg ved ikke, hvad der er mellem jer og vil heller ikke vide det.
Det vedkommer ikke mig.
Men alle jeres problemer kunne forsvinde -
- med en simpel gestus.
Gør den gestus, så føles det straks bedre.
Gør ikke tingene sværere, end de er.
Tak for rådet. Men nu vil vi gå og spise.
Der ligger en god restaurant der. Jeg kan anbefale den.
- Skal vi gå? - Det var dejligt at møde jer.
Hav en hyggelig aften.
- Farvel, madame. Velbekomme. -Tak.
Farvel.
- Er du sulten? - Meget.
- Men det er for sent til frokost. -Og for tidligt til middag.
Her er ingen.
Må vi få menuen?
-Straks. - Et øjeblik.
Tak. Godaften.
Rødvin?
En flaske rødvin, tak. Og i en fart.
- Hvilken slags rødvin? - En god.
Er vinene gode her?
De er ikke så gode som vores, men bedre end jeres.
- Du er meget venlig... - Jeg pjattede bare.
Rødvin... med det vuns.
Hvad er der galt?
Hvorfor tog vi hertil?
Hvad er der?
Smag.
-Hvad er der galt? - Den er prop syg.
Den er prop syg. Bare rolig, vi får en ny flaske.
-Vi beder... Bliv nu ikke sur. - Jeg har allerede forsøgt.
Han ville ikke lytte, og nu ignorerer han mig totalt.
Hvad er pointen så? Hvorfor beder de en smage vinen?
Sådan gør man. Du smager den, og så siger du, at den er god.
Det er idiotisk. De hælder en sjat vin op -
- som man skal smage og erklære den for perfekt.
Men hvis den er dårlig, så skal man sige til.
Du kan ikke regne med udsøgt vin på en lille landsbyrestaurant.
Desuden...
...smager den ikke så dårligt.
Kan du lide den?
Franskmænd ved jo alt om vine og restauranter...
Hvis du kan lide den, så drik den!
Du er forrykt. Hvorfor opfører du dig sådan?
Kan du ikke være glad for det, du har, i stedet for at brokke dig?
Kan du ikke være til stede foren gangs skyld?
Siger du.
Se. Brudeparret fra museet.
Det var lige, hvad der manglede.
Sikke et vidunderligt sted.
Hvor er de flotte. Som et parturtelduer.
Se... på din hustru...
...der har pyntet sig for dig i dag. Luk øjnene op.
Tidspunktet er ikke velvalgt.
Klokken er fem. Jeg er sulten, og jeg har brug for et glas.
Hvornår er tidspunktet velvalgt? Fortæl mig det.
I går aftes var det heller ikke velvalgt. Hvornår er det det?
I går aftes?
For en gangs skyld havde du ikke glemt vores bryllupsdag.
Du var væk i to uger. På hvad jeg helst vil tro var en tjenesterejse.
Hvad så jeg, da jeg kom ud af badet? Herren, der lå og snorkede.
Jeg hev lidt i din pude, for at se om du ville reagere.
Du rørte dig lidt og så på mig et øjeblik.
Så faldt du i søvn igen. Så hvornår er tidspunktet velvalgt?
Hør nu, skat... Jeg var træt.
Du kunne have tænkt: "Min stakkels mand er helt udmattet."
Som du snakker.
Min stakkels mand?
Udmattet? Jeg er også træt. Sig nu bare, at du ikke elsker mig.
Sikke en idiotisk konklusion.
Du kan ikke forvente, at vi skal føle som brudeparret.
Ikke efter 15 år. Tingene har forandret sig -
- men slet ikke som du påstår.
Kærligheden er der, men den viser sig på andre måder.
Det må du acceptere. Hvorfor kan du ikke forstå det?
Jeg har ikke lyst til at forklare det åbenlyse for dig.
Du er ikke overbevist.
Vil du ikke se det fra min side, så er det lige meget.
Du kan omgås dine nye venner.
-Går det bedre? - Meget.
- Der er noget, jeg vil sige. - Hvad?
Hvis jeg ikke spolerer dit udsyn.
Jeg kan flytte mig.
Jeg har haft god tid til at betragte dem.
- Jeg har haft tid til at tænke. - På hvad?
Jeg har et spørgsmål til dig. Hvis du orker at lytte?
-Simpelt spørgsmål og svar. - Jeg er lutter øren.
Den gang du kørte fra Rom til Firenze...
Jeg har kørt den strækning tusind gange.
Det var altid mig, der...
Det var for fem år siden om natten. Vores søn sov på bagsædet.
Jeg var altid alene og kørte frem og tilbage...
Det var mørkt, og du mærkede et par hænder, der kom bagfra -
-og holdt for dine øjne. En stemme sagde: "Gæt hvem."
Der var ingen andre i bilen. Drengen sov på bagsædet.
- Kom til sagen. - Du var faldet i søvn.
Du sov bag rattet, mens du susede af sted på motorvejen.
Så nu har jeg et simpelt spørgsmål.
Hvorfor faldt du i søvn?
- Jeg var træt. - Svar mig nu.
Faldt du i søvn, fordi du ikke elskede vores søn mere?
Elskede du ham ikke mere? Elskede du ikke mig mere?
Hvorfor faldt du i søvn?
Jeg døsede, jeg sov ikke.
Du døsede naturligvis. Okay.
Jeg døsede i går aftes, okay?
Hvis jeg siger, at jeg ikke sov, men døsede, så er det i orden?
Nej, du sov.
Skidt med det.
Jeg lå i sengen, men du sad i bilen og kørte 100 kilometer i timen.
Det kan ikke sammenlignes.
Vi taler om aftenen før vores 15. bryllupsdag.
Det er ikke en bagatel. 15 års ægteskab.
-Og der lå du og snorkede. - Jeg snorker ikke.
Du brugte så lang tid på badet, at jeg faldt i søvn.
Jeg gjorde mig fin for dig. Det kan du ikke bebrejde mig.
- Det tager tid at gøre sig i stand. - Så er det nok.
Vi er tilbage, hvor vi begyndte. Vær sød at tie stille!
Vi er tilbage, hvor vi begyndte. Du lytterikke til mig.
Okay...
Om forladelse. Jeg undskylder for i går aftes.
Undskyld for det for fem år siden, for restauranten -
-fortjeneren, vinen... Jeg undskylder de sidste 15 år-
- og jeg... undskylder, at jeg eksisterer!
Jeg kommer.
Hej. Tillykke.
Jeg kan ikke lukke op.
Tillykke. Stort knus.
Farvel.
Har du ondt?
Nej.
Havde jeg vidst, at vi skulle hertil, så havde jeg droppet sandalerne.
Her har intet forandret sig.
Men du har forandret dig.
Har jeg forandret mig?
Du gik da ikke i kirke før?
Jeg ville bare have bh'en af.
Jeg så dig da bede?
Jeg så dig bede.
Jeg ville være lidt alene.
Du tog bh'en af i kirken. Hvorfor?
Jeg havde svært ved at få vejret. Jeg havde en trykkende følelse.
Her er beviset.
Jeg kan vise dig mærket.
Jeg beklager.
Jeg beklager det virkelig.
Du så heller ikke, at jeg tørrede læbestiften af.
- Det så du ikke. - Jo, jeg gjorde.
Du så ikke, at jeg bar læbestift og heller ikke øreringene.
Problemet er, at du ikke ser mig.
Men jeg mærkede straks, at du havde skiftet aftershave.
Du kunne godt have barberet dig i dag på vores bryllupsdag.
Jeg må give vanen skylden.
- Jeg gør det hver anden dag. - Det ved jeg.
Kan du huske hotellet, hvor vi tilbragte vores bryllupsnat?
- Lå det her? -Se dig om, så finder du det.
- Det der. -Nej.
Se efter.
Godaften.
Jeg og min mand var herfor 15 år siden på vores bryllupsnat.
Vi havde værelse 9.
Vi vil høre, om vi kan se det. Hvis det ellers er ledigt.
Vi vil genopfriske gamle minder.
Værelse 9, tredje sal.
Sluk. Vær sød at slukke.
Kig ud gennem vinduet, så skal du se.
Kig til venstre.
Kan du se det?
Husker du det?
Nej.
Husker du det ikke?
Du husker intet. Det er skørt, at du har glemt det.
Kom. Tag et kig herfra.
Kom nu.
Se.
Husker du det nu? Til højre.
Kan du se det?
Du ved, at min hukommelse er dårlig.
Det er ikke pænt af dig at teste mig sådan.
Når jeg ligger her...
...så husker jeg alt.
Du sov på den side.
Din duft hænger stadig i puden.
Jeg husker alle detaljer.
Såsom?
Skaljeg fortælle det?
-Nej. -Jeg vil gerne.
Intet har forandret sig. Du har ikke forandret dig.
Du er stadig lige så øm...
...lige så tiltrækkende...
Lige så kold. Jeg ved, at det er for at beskytte dig selv.
Men du er altid så kold.
Det passer ikke.
Hvad er det, der ikke passer?
-Har jeg forandret mig? -Ja.
- Du er endnu mere smuk. - Og mere dum?
Det har jeg aldrig sagt.
Ved du...
Hvis vi var lidt mere overbærende med hinandens svagheder-
- så var vi ikke så ensomme.
Tror du ikke det?
Jeg ved, at man kan... være ensom, men...
Så du parret før? Jeg blev helt jaloux på dem.
Det gamle par...
Blev du ikke det?
Det ved jeg ikke helt.
Bliv!
Bliv...
Det er bedre. Det er bedre for os to.
For dig og for mig.
Giv os denne chance.
Jeg sagde det før.
Jeg skal være på stationen klokken ni.
Det ved jeg.
J-J-J-James.
Tekster: Mikael Seierup www.primetext.tv